Ovde...
smo...
još uvek...
...sami.
To je tako...
sporo...
teško...
tužno...
Uskoro...
ja ću...
biti...
star...
i...
konačno...
će biti...
kraj...
Došla sam da ti kažem da te ostavljam
Zbog tvojih suza se neću predomisliti
Sećaš se lepih dana koji su prošli...
Halo, Henri.
Nemoj da mu kažeš.
Rekao si mi da se iselim, i to sam i uradila.
Povela sam i Pimpernel.
Idemo u planine.
Nemoj da mu kažeš.
Nemoj!
Halo, Henri.
Ovde Maite.
Rekao si mi da se iselim, i to sam i uradila.
Povela sam i Pimpernel i uzela auto.
Idemo u planine. Još nešto:
Uzela sam i sve tvoje pesme i usrane slike.
I znaš li gde ću da ih bacim?
U vodu, Henri. U reku.
Nemoj da prekidaš. Slušaj ovo.
Vidi, Pimpernel! Sva svetla su se ugasila.
Koji je danas datum?
24. Maj 1983.
Sada je 10:20.
Tomase!
Zdravo.
Užasno je toplo.
Sviđa mi se ovde.
Reka, autoput..
Aha.
Ona je super devojka.
Jeste.
Naravno, znaš kako se sve desilo.
Znaš celu priču.
Gluva je na jedno uvo... na levo.
Spavala je na uvetu na kom jedino čuje.
Rekao sam joj: "Ti si ljubav".
Trgla se, okrenula ka meni...
i pitala me je kako znam.
Prihvatio sam igru...
Tako sam saznao.
I onako bih na kraju saznao.
Florens ne ume da laže. Mislila je da sa sam rekao...
"Imaš ljubavnika."
Brzo sam sve saznao.
Shvatio sam da ga poznajem.
I ako je on moj najbolji i jedini prijatelj.
I sada je otišla.
Sranje, nikada nisam mislio da ću doći do ovoga.
To uopšte ne liči na mene.
To je ludo.
Florensina omiljena boja.
Sve je odnela, kučka.
Gde ideš?
Napolje.
Zašto nećeš da pričaš sa mnom?
Mirela...
Izvini, ali ne mogu sada i ovde da pričam o tome.
Onda idi i pričaj negde drugde.
Zaboravio sam ključeve. Ostavi ih u sandučetu ako negde budeš izlazila.
Neću nigde izlaziti.
Ne voliš me više.
Šta si rekla?
Čuo si me, Bernarde.
Jesam, ali ne govori to, Mirela.
Zašto tako govoriš? Znam da nije lako.
Ravnodušan sam prema tebi, ali nisam ravnodušan prema sebi.
Volim svoju ljubav prema tebi, ali moje srce je u haosu.
Potrebno je vreme da bi se voleli na isti način.
Gledam kako tvoja ljubav pokušava da stigne moju. I kada se to dogodi...
po glavi počne da mi se vrti melodija.
Znaš da volim kada se ljubimo.
Ali onda počne melodija...
"Šta ona radi ovde? Ko je taj monstrum?"
"Kako se usuđuje da me dodiruje svojim usnama?"
"Sigurno misli da mi se to dopada!"
"Smrdi joj iz usta." Ja znam da ti lepo mirišeš...
...ali sam ubedio sebe da smrdiš.
Kada te gledam, ja ne vidim tvoju lepotu...
već prostor koji zauzimaš: da li stojiš, sediš, ležiš.
Dok te gledam, melodija govori...
"Ne želim više ovu devojku ovde."
Ne želim da te iko drugi ima...
ali opet ne želim ni da budem voljen.
Ovih nekoliko puta koliko smo pričali, nisam to doživljavao ozbiljno.
Ja govorim i slušam, ali te gledam.
Vidim tvoju ljusku i tiho te vređam, da bih povredio sebe.
Onda sažaljevam tebe...
i sebe.
I onda nas mrzim.
Usamljeniji smo zajedno nego odvojeni. Ko bi voleo nas?
Zalepljeni smo jedno za drugo.
Želim da budemo kao pre...
Da prestane špijuniranje...
da prestane sabotaža...
Zdravo, anđele. Neću doći kasno kući.
Moje ime je Burjana.
Problem sa usamljenicima je što nikada nisu sami.
Šta ćeš?
Malu limunadu.
Posle 10 p.m. ne služimo mala pića.
Može li velika?
Pa?
Čašu mleka.
Burjana... Da, sačekaću.
Daj mi pivo.
Kolk`o sam dužan?
To bi bilo sedam franaka.
Čekam.
Izvinite.
Mogu li da vas častim kafom?
Hvala.
Tako je. Ja sam Burjana.
Ovaj gospodin će platiti moju kafu.
Burjana. "B" kao Burjana...
"O" kao Ourjana, "U"" kao Urjana...
"R" kao Rijana, "J" kao Jana...
"A" kao Ana, "N" kao Na...
i "A" kao Alfred. Alfred Burjana!
Nailazi pravi toplotni udar...
Tvoja emocionalna ucena je...
kao vođenje ljubavi i septičkoj jami...
Ne možeš me prevariti! Kasno je za tvoju ljubav!
Neću pasti na to!
1970-1976: Srednja škola.
F. me je prevarila. 26/3/83.
Prva krađa: 1968.
Prvi put slagao F.: 13/3/81.
Moja banka.
Luksemburg Park - očitavanja: 1977-1979.
Rođenje: Bolnica Kokin - 1960.
Prva noć sa F.: 7, ulica Paskal, 2/1/81.
Bolnica - April '80 - Hernija.
Prvi poljubac sa F. - 22/12/80.
Prvi susret sa F.: 2/6/80.
Prvu pokušaj ubistva: 25/5/83.
Nema ni daška.
Obucimo čistu košulju!
Ti si luda!
Kako možeš da vodiš ljubav...
kad je svet u takvom haosu?!
Zar si slepa?
Praviš sa da si slatka...
a u stvari si zver!
Hraniš se trulim mesom...
sa takvom nežnošću.
Da li ti se sviđa?
Meni ne.
Zar ne osećaš taj smrad?
Moraš da ga ohladiš!
Ili ćeš povratiti!
Pitaš me šta se isprečilo između nas?
Život, eto šta!
Zar ti to nije dovoljno?
Sad ću da svršim!
Pazi! Evo ga!
I ti ćeš da svršiš! Svrši!
Uskoro ću da svršim!
Svršavam!
Ne možeš da odeš, Ana. Mi živimo zajedno.
Jedan, dva, tri, i četiri.
Aleks? Ovde tvoj otac.
Zdravo. Kako si?
Dobro.
Koliko ima sati?
6:39.
Zvonjava telefona me je trgla iz sna...
Doživeo sam neku vrstu deja vu-a...
kao sećanje na sadašnjost...
Eto zašto sam... pomalo ošamućen.
-Znaš da sutra... -Znam. Zato sam te...
-Hajde da ne pričamo o tome. -U redu.
-Da li si čuo za tetku Violetu? -Ne.
Nije umrla.
Zašto bi umrla?
Održavaju je u životu uz pomoć mašine.
Vodoinstalaterska noćna mora!
To je strašno!
To nije ništa novo.
Računam na tebe.
Ako postanem senilan - Bum!
Ko želi da budem nepokretna biljka?!
Nemoj zaboraviti naš dogovor:
Smesti mi metak u glavu! Obećavaš!
Ne šalim se, Aleks! Zakuni se!
Već jesam.
Naravno, osim ako ne umrem pre tebe.
Prekini sa tim, guzico! Sranje!
Dragi Bernarde...
u petak organizujem žurku u mom stanu...
u spomen na 10 godina od Stanove smrti.
Povedi i Mirelu sa sobom.
Brže!
Sad si ti na redu.
Ti si na redu. Mazi me malo.
Onda ćemo se okrenuti i početi iz početka.
Šta posle?
Šta ti je?
Izgubljen sam.
Zar to nije dobro?
Nije. Nešto nije u redu...
Šta to?
Ne znam.
Šta nije u redu?
Ne volim kad je tako vlažna.
Previše si vlažna tu dole. Imam utisak kao...
Podsećaš me na Aleks. Voliš kad je suvo toliko da boli.
To ne boli.
Volim da je dodirujem kad nije toliko vlažna.
Lepša je kad je ovlažim pljuvačkom.
Možda tebi.
Nemoj da me razočaraš... Barem ne tako brzo...
Mislila sam da ti se dopada na ovaj način.
Ali pogrešila sam.
Reci kad ti se ne dopada to što radim, da ne bih gubila vreme.
Šta ja to ne volim?
Kad ga stavim u usta i ovlažim pljuvačkom.
Ne, mislio sam da ti ne voliš kad ja to radim tebi.
Ali ja volim kad je vlažno.
Mislila sam da voliš isto što i ja. Pogrešila sam.
Ne...
Volim da stavim prst u tvoje...
U početku sa Aleksom mi se to nije dopalo ali...
Sada da. Ali ti se stegneš pre nego što ti ga stavim.
Tak da ništa ne uradimo.
Znaš zašto je to tako.
Znam. Daješ mi da ti gurnem prst samo kad ti ga sisam.
Ali onda prerano svršim.
Onda se žališ.
Ne. Kad želim da ti pružim zadovoljstvo...
...to mi ne smeta.
To samo tako kažeš.
Volim da čujem kako stenješ...
čak i tiho.
I da nisi toliko pasivan...
...kao i Aleks... to bih ti češće radila.
Brzo se vraćam.
Varalice!
Ja, ja sam lukavi oportunista, dete žrtve...
Ja i moje usrano dupe, moji žuljevi, moje nezasite cipele...
Sude o nama po našim cipelama.
Njegova stopala su često ranjava...
U cipele stavlja ledene kocke. Probao sam to jednom.
U početku pomogne, ali posle boli još više.
Moja stopala rastu...
Kao i moja duša... postajem uzvišen na svaki način!
Ja sam Bernardov prijatelj.
Upravo je otišao.
Jadnika je zaboleo stomak.
Mirela je još uvek ovde. Uđi.
Poznaješ njegovu devojku Mirelu?
Radite sa Bernarom noćne smene u Pošti?
Ne. Ja sam... okeanograf.
Večeras imamo ovde neke vrlo posebne ljude.
Onaj mali dečak...
ima najveći IĆ za svoje godine u celoj Evropi. 250, mislim.
Onaj čovečuljak tamo je čovek-sat.
Njegov glas čuješ kad okreneš 463 84 00.
Ali u poslednje vreme mu loše ide.
Ovo je Henri Bestuš, umetnik i pesnik.
Jako je bolestan. I glavi ima metak.
Eno Mirele, sedi tamo sa Elizabetom.
Dama u belom džemperu je Žozeta Lemrsier...
Bila je Mis Univerzuma `50-tih godina.
Zgodni tip kraj prozora je...
Džeri Bridžman.
Američki astronaut koji je hodao po mesecu.
Ko si ti?
Napustiću te, Aleks.
U početku beše reč. Ne, osećanja...
Izvini. Ne razumem te.
Kaže: "Mladi ljudi su previše tihi."
"Zaboravili ste da govorite."
"Možda mislite da ljudi nisu vredni trošenja reči."
Nije to.
"Grešiš. Možda se bojiš."
Interesuje ga da li voliš filmove.
"Bio sam far majstor kad su filmovi bili nemi kao ja sada."
"Gurao sam prvi far."
"Sećam se prve zvezde matinea - Džonasa."
"Umeo je da zasmeje celu ekipu na setu."
"Kad god su snimali ljubavnu scenu..."
"reditelj bi govorio glumcima..."
"da jedni drugima govore nežnosti pre nego što se poljube."
"Bilo šta, samo da publika vidi da im se usne pomeraju."
"Tako bi u sred ljubavne scene, Džonas..."
"napravio bezobrazni komentar na grudi svoje partnerke..."
"ili bi joj predložio da spavaju u toku snimanja kadra."
"Džonas, koji je inače bio pravi džentlmen..."
"čak i vrlo stidljiv sa ženama u stvarnom životu..."
"pred kamerama je postajao pravi lav."
Kaže...
"Kad je film bio prikazan..."
"u toku ljubavne scene..."
"nekoliko ljudi iz publike se smejalo."
"Bili su gluvonemi..."
"i mogli su da čitaju Džonasu sa usana."
"Nemi filmovi su bili bolji zato što... zato što..."
Uspori malo, Salvane.
Izvinite me.
Gospođice, cele večeri sam Vas posmatrao.
Komponovao sam ovo za Vas.
Odsviraću Vam.
Previše smo stare da bi menjale navike.
Sranje!
Kažu da slomljeno staklo...
Trebalo bi da ga pokupimo.
Šta je rekao?
Rekao je: "To je život."
Takav je život.
Imao sam devet godina kada ste hodali po mesecu.
Godinama sam živeo samo za to da se otisnem u kosmos.
Ali, zar ne mislite da je sada to malo sjebano?
Koliko imaš godina, Dženi?
18. A Vi?
Nedavno sam napunio 53.
Ja ću 22. avgusta napuniti 28.
Znaš li šta me pogađa?
To što sam u životu postigao tako malo.
Danas mi je 37. rođendan.
37 jebenih godina!
Tera te da staneš i zamisliš se.
Kad je Mocart imao moje godine, već dve godine je bio mrtav!
To je vrlo uznemiravajuće!
Ali postoji izlaz:
razneću sebi mozak!
- Mogu li nekoga da pozovem? - Pođi sa mnom.
Aksel.
Tomase? Ja sam.
Oporavio si se od kupanja?
Da li to čujem Florens?
Imate jedno pisamce za oboje ispod vrata.
Ploče u kesi su za Florens.
To je sve. Ćao.
Laku noć, Nikola.
Laku noć, Pimpernel.
Ti znaš naša imena, G. Medo?
Naravno.
Hoćeš li doći i sutra da se igramo, G. Medo?
Samo pod uslovom da odmah odete na spavanje!
Laku noć, Nikola i Pimpernel.
Laku noć svim našim malim prijateljima.
Vreme je za spavanje.
Poljubite roditelje za miran san...
i vidimo se sutra uveče.
Laku noć.
Vidimo se sutra.
Na žurkama se ponašaš kao Bernard:
uvek si u kuhinji, sam.
Doneću ti čašu.
Sve čaše su u dnevnoj sobi.
Ostala je samo ova šoljica.
Ovo je moja lična šoljica.
Samo ja pijem iz nje.
Čak ni moj brat Stan je nikada nije koristio.
Kupio mi je u Italiji.
Stan mnogo putuje. Svuda.
Kad god smo razdvojeni, čak i kad smo bili deca...
sretali bi se u ponoć putem telepatije.
Tačno u 22.00...
jako bih mislila na Stana,
a on bi jako mislio na mene.
Pre tri godine, zaboravila sam na naš telepatski sastanak.
Bio je u Nemačkoj na poslovnom putovanju.
Nikada ga više nisam videla.
Poginuo je u Nemačkoj na autoputu...
U svojim kolima...
Potpuno je mrtav!
Budi pažljiv sa šoljicom...
Aleksandre.
Mirela?
Tvoja kosa...
Sledeći put kad budeš radila tako nešto...
molim te, nemoj to raditi u mojoj kući.
Uradila si to Bernardu iza leđa.
Biće besan.
Bernard neće zameriti, uveravam te.
Ne brini.
I ti!
Zar nije lepše piti iz šoljice?
Završiću kao gubitnik.
Mada, još uvek imam šansu.
Želeo sam da budem nešto veličanstveno:
letač, putnik, muzičar...
Mogu li ponovo da se rodim?
Završiću kao gubitnik. Mada, još uvek imam šansu.
Želeo sam da budem nešto veličanstveno:
letač, putnik, muzičar...
Mogu li ponovo da se rodim?
Ovo je naš prvi sastanak.
Uvek me interesuje samo prvi put.
Onda nećeš dugo trajati.
Da imam dete, ignorisao bih ga kad nauči da govori.
Godinama sam čeznuo da vodim ljubav.
A onda se to desilo. Mislim...
Ne, to nije suprotnost.
Nikada nisam pokušao da ostvarim svoje snove, samo ih ponovo sanjam.
Hoćeš čaj?
Naravno.
Imamo samo jednu šoljicu.
Otkinuta je etiketa.
Mogla bi biti bilo koja marka.
Malo pre sam te video u kupatilu.
Vrlo upečatljiva scena.
Znači, ti si taj špijun.
Često to radim od kad sam došla u Pariz.
Ti nikada nisi?
Previše sam srećan za to.
Previše srećan?
Da. Ne, previše uplašen.
Odakle si?
Iz Bloisa. U dolini Loare.
Došla sam ovde da bih živela sa prijateljem parižaninom.
Htela sam da glumim u reklamama ali ništa nisam postigla.
Zamalo jednom da dobijem ugovor od jedne fabrike čokolade...
ali kada su mi videli zube...
Sledeća je bila jedna kozmetička firma...
ali smetale su im moje bore...
Koje bore?
Na čelu.
Vidim.
Imam ih pet. Tu su od rođenja.
Ja pravim filmove.
Filmove ili video snimke?
Za sada samo smišljam naslove...
za filmove koje planiram da snimim.
Da sam na tvom mestu...
Sutra moram da se prijavim u vojsku.
Da sam na tvom mestu, ja ne bih išla!
Tako je. Zašto da idem, zar već i onako nismo veterani?
Ovo je vreme menopauze.
Ali ja se žurim.
Pa, opet navijam za osvajače.
Bio sam smislio sjajnu rečenicu za vojnu komisiju.
Rekao sam im da nisam sposoban za armiju...
jer ne mogu da spavam u sobi sa drugim muškarcima.
Nije upalilo.
Rekli su da se u vojsku ne ide da bi se spavalo. Tako sa moram da idem.
Da li se...
Da li se često zaljubljuješ?
Da, vrlo često.
Tako sam i mislila.
Ali pravi ljubavnik je uvek blizu.
Osećam se bliže ljudima kad odem.
Ljubav je stara kao brda...
Ljubavnici su se izlizali.
Danas nije lako naći strast...
Niti je jeftina.
Ima mnogo strasti ali se troši na male stvari.
I ne putuje. Kao ni ja.
Mirela...
Idem ja.
Dobro.
U koga si zaljubljen ovih dana?
Upravo su mi slomili srce.
Izgubljen sam.
Moje srce je ponosno na svoj bol.
Ona se zove Florens.
Krenuli smo pre dve godine, ali pre toga sam se igrao sa njom.
Sada me je ostavila zbog mog najboljeg prijatelja - Tomasa.
Stara priča.
Ja nikada nikog nisam prevario.
Nisam imao prilike.
Otišla je.
Ostavila mi je poruku u čaši za četkicu za zube:
"Odlazim da bih te zaboravila."
Njena smrtonosna proza.
Živeli smo u mojoj sobi.
Spavali smo u mom krevetu za jednog.
I živeli smo od njene socijalne pomoći.
Ali u nedelju me je još uvek volela...
Čak i u ponedeljak... i u utorak...
Ispričala mi je sve o svojim ustima. Imala je mnogo ljubavnika.
Pričala je kad je bila mlada da je živela sa momkom koji je umro.
Njegova smrt ju je skoro uništila.
Nikada se nisam dobro slagao sa njom...
Prošlog leta smo bili na ostrvu Aeolian.
Tada sam je prvi put ošamario.
Mogao sam da se suzdržim, ali nisam hteo.
Nisam ni pokušao da se promenim. Ali ona nije razumela...
da vodim evidenciju o svom kukavičluku, svojim slabostima.
Volim da špijuniram samog sebe kao da sam neki stranac...
Kao strano telo, što bi rekli naučnici.
Ako bih se promenio, moj eksperiment bi propao.
Mogu da zamislim kakve filmove praviš.
Lako je biti opsednut sobom kad si sam.
Imam dovoljno ideja za projekte za dva života.
Volim da posmatram svoj život kao biografiju.
Rođen u Parizu 1960. Umro u Parizu 2040. Neću umreti pre toga.
Prošle nedelje sam sanjao jedan san.
U snu sam spavao, a onda sam se probudio
i između čaršafa i ćebeta našao jednu knjigu...
Knjigu koju nikada pre toga nisam video.
Počeo sam da je prelistavam. To je bila moja autobiografija.
Ali bila je nedovršena. Umreću pišući je.
- Hoćeš? - Ne pijem.
Florens me je ludo volela.
Više nego što sam ja voleo nju.
Sada se ohladila, a ja sam ispao iz jednačine!
Kada me je pre tri dana ostavila, svađali...
Uzela je sve svoje stvari.
Htela je da uzme i pisma koja sam joj pisao.
Rekao sam joj da su moja.
Ja sam ih pisao. Ona su moja.
Na kraju sam odustao.
Ne zna da sam ih sve fotokopirao.
Ovaj šal je sve što mi je ostalo od nje.
Da... baš liči na mene.
Zaista tako misliš, Mirela?
Znaš kako se zovem?
U vojsci bi trebalo da te prebace u odeljak za špijunažu.
- Hoćeš? - Ne pušim.
Idem da se prošetam malo.
Idem i ja sa tobom.
Volim da se šetam sama.
I ja.
Onda možemo zajedno.
U stvari, ja ne izlazim često.
Bojim se da će me neko gurnuti pod voz u podzemnoj...
Ili da ću naići na bombu, ili da ću otkriti da imam rak.
U 15-oj se nisim plašio.
Sada sam dovoljno star da me maltretiraju u ratu.
Imala sam noćnu moru.
Ponoć?
Da li znaš ovu pesmu?
"Evo koliko noći i dana"
"Evo koliko si dugo odsutan"
"Ovo je poslednji put da smo razdvojeni"
"To zadaje bol mom izmorenom srcu"
"Rekao si da ćeš se vratiti na proleće"
"Vreme milovanja i šaputanja"
"Rekao si da ćemo se sresti među opupelim cvećem"
"I da ćemo šetati pariskim ulicama"
"Volim te, volim još uvek, volim samo tebe, zauvek
"Ali ako odlučiš da odeš svojim putem"
"Sećaću se naše ljubavi kao srećnog dana"
"I krenuću dalje sa osmehom na licu"
"Sunce će me ogrejati na nekom drugom mestu"
"Tuge me neće naterati da se odreknem života"
"Ja nisam strpljiva kao žena mornara"
Kasno je stigao kući.
Spavala sam.
Dugo je sedeo na ivici kreveta, u mraku.
Probudio me je zvuk ključa u ključaonici...
ali sam se pretvarala da spavam.
Osetila sam da me gleda. Kao magnet.
To nije bilo prvi put.
Onda...
Ušao je u moj krevet...
i pokušao nežno da vodi ljubav kao da nije želeo da me probudi.
Voli da vodi ljubav na taj način.
Nekada mi kaže...
"Opusti se. Pretvaraj se da si mrtva."
Kad sam ga upoznala...
u početku, odmah posle smrti mog oca...
sa mnom je bio opušten.
Sada me stalno zbog nečeg kritikuje.
Ne razumem zbog čega.
Za njega je sve važno:
moja prošlost, moja budućnost, moja sadašnjost i moja smrt...
Često se pitam šta bi moj otac mislio o njemu...
...i o meni danas.
Ja sam... Ja sam to što jesam.
Kasno je.
Danas odlazim.
Svi odlaze. Mi smo poslednji ostali.
Odlaze.
Kad sam sa tobom kao da sam u snu.
Kao neobično dubok san.
Samo u dubokom snu postoje ovakvi snovi.
Kada sedim ovako kraj tebe...
čini se kao večnost.
Čim sam te ugledao
znao sam da je sudbina da te volim.
Reći ću ovo jednom i zauvek:
Volim te više od svega, Mirela.
Moramo da se zaljubimo jedno u drugo!
Nesvestan toga, bez reči... Prekasno je!
Pretvaraj se da nisi čula...
Vreme je da umuknem. I hoću.
Posle 20 godina borbe, tišina.
Pomisao da će tvoje telo ostariti...
Da će ti se grudi smežurati, da ćeš imati još više bora, Mirela...
Na stomaku, na dupetu.
Ja sam kriv...
Vidiš, Mirela, hoću ljubav...
Ljubav bez kajanja...
ljubav bez prljavih trikova...
Reci dođi, i ja ću doći, reci nasmej se, i nasmejaću se...
Spavaćemo zajedno dokle god ti hoćeš...
Želim da radim sa tobom, da činimo nepobedivi tandem...
Šta god da smo u horoskopu, vaga ili lav, nema veze!
Možda će nam se i Florens, kada vidi našu snagu, pridružiti...
Ti i Florens i ja... Smenjivaćemo se kao ljubavnici...
Biće vrlo živo.
Ja ću ići između vas dve!
Kad sam sam, naterala bi me da izađem iz svoje ljušture...
Kad smo zajedno, promenili bi svoje navika...
Napustili bi Pariz, možda čak i Francusku.
I zbog ljubavi prema meni, Aleks...
prestala bi da se uništavaš...
Počela bi da poštuješ vrelinu svoje krvi...
svoje dostojanstveno prisustvo...
svoju jasnu moć opažanja, svoja nežna osećanja...
Pod uticajem tog damara, nestalo bi naše melanholije.
Samo kad bih mogao da pobegnem od monologa, Mirela.
To je mentalna dijareja!
Nemoj štimovati moju patnju po muzici!
Nemoj sahranjivati ovog ljubavnika rečima!
Ali ako umuknem, ubićeš se!
Poljupci neće sprečiti naše usne da govore...
Pomozi mi da poletim, Mirela... Težak sam tonu!
Zar ne vidiš, ja sam kamion!
Nikada više neću opet živeti, Mirela. Nikada!
Izvini, moram u toalet.
Samo malo, mladiću.
Ne možeš u toalet dok stojimo u stanici.
Zauzeto je!
Imate li sitno?
Odigraću još jednu.
Nije dva franka.
Već tri.
Troškovi života rastu.
Ali život je sve jeftiniji.
Probaj još jednom, zemljanine!
Kako ti se ovo dopada!
Dosta mi je. Nikada više!
Nikada me više nećeš zajebati! Gotovo je.
Nije se čak ni umorio.
Vraća se kući svojoj ljubavnici.
Loše igra. Sve je izgubio.
Ali i sutra će opet igrati.
Spavaće u njenom krevetu... u njenom zagrljaju.
Laku noć.
Probaj ponovo...
Zemljanine!
Mirela...
Ovde Aleks, propustio sam voz.
Mogu li dobiti Mirelu?
Nisam tu, Bernarde.
Više nisam tu.
Mirela, Aleks je.
Alekse, pomozi mi...
...da pobegnem od ovog...
Bernarde!
Bernarde... okrećem ti leđa.